Larname

Larname, Offisielt Republikken Larname (Larnamisk: República de Larname) er en republikk sør i Latires. Landet grenser mot Latium i vest, Monetax i nord, Monoraxo i øst, Falacon i sør øst og Finalta i kontinentet Meriko i sør.

Larname er medlem av FSN og den 23. Vassinx 1420 søkte landet om medlemskap til Den Vestlige Union noe det fikk 40. Vassinx samme år.

Historie
Utdypende artikkel: Larnames historie

Det første Larname
Når de områdene som idag er Larname ble befolket er usikkert, men historikere har funnet ut at navnet Larname ble tatt i bruk rundt 323. Områdene skal ha blitt tatt over av diverse folkegrupper som hadde dratt fra sine land under den første oppdagelse epoken.

Kongeriket Larname som det ble opprettet som holdt seg for det meste for seg selv i sine første år. det første kongeriket bestod for det meste bare av de østlige delene av dagens Larname og rundt år 400 ekspanderte landet mot vest og fikk grenser mot Latium.

Provinsen Larname
Larname og Latium havnet ofte i konflikt på grunn av landgrensene og i år 447 likte ikke Latium landet mer og erklærte Larname krig. I 459 var Larname en provins i Latium. Kongen ble henrettet i det som tidligere var hovedstaten i Larname og befolkningen skulle renses. Larname var en del av Latium i ca. 400 år før det brøt ut full krig i landet og de ville ut. Keiseren i Latium hadde tapt under Aryansk-Latiske religionskrigen og landet innførte Ceritzham som statsreligion.

Innbyggerne i provinsen Larname fikk nye tankemåter og brøt nå med staten. Det andre kongeriket Larname ble etablert i år 858. I år 900 går landet vekk fra Konge og får Keiser og etablerer landets første grunnlov. Keiser Gregius I. av Larname ville ekspandere på sent 900 tallet, men han ville ikke provosere Latium. Den Larnamiske hær gikk mot de områdene som idag tilhører Falacon og okkuperte dem.

Det første diktatorstyre
I år 1100 har en del unge blitt inspirert av Aryak og Den Aryanske Revolusjonen og vil få til noe lignende og det bryter ut fult av opprør i landet. Keiser Maritus II. av Larname blir hengt i hovedstaten og Rafael Gugorus kommer inn og tar makten, Landet innfører nå sin andre grunnlov under diktatorstyre til Rafael. Under denne perioden forsvinner veldig mange etniske Larnamere ifra landet.I 1134 dør Rafael og enn noe mildere venn; Samuel Tarini tar over makten. Samuel styrer i syv år før han blir drept og de neste 10 årene er det ingen ledere i Larname. Larname er kastet ut i kaos. I 1151 kommer 36 år gamle Emil Fontares til makten i landet og redder det fra en endeløs katastrofe. Emil vil industrialisere jordbruke og effektivisere samfunnet. Det ble under Emil sitt styre av Larname bygget festninger mot Latium. Landet skulle beskytte seg mot en eventuelt fremtidig krig. I 1181 dør Emil og sønnen hans Rafael Fontares tar over. Landet isolerer seg fra resten av Nova Chyteria og dette skjer frem Til Rafael dør i 1203 og hans sønn Mario Fontares tar over makten. Mario reiser til Imperium for han vil handle og normalisere forholdet til Latium. Latium er jo tross alt nabolandet til Larname.

De demokratiske presidentene
I 1219 skjer det en endring Nova Chyteria aldri før har sett maken til. Larname må finne ut av hvor nøytrale de skal være under 1. Verdenskrig. I 1220 ble situasjonen forverret da nabolandet Latium gikk et skritt inn i krigen og ble med. Larname ville holde seg nøytrale. Krigen ender i 1224 og samme år dør Mario, noe som stopper den litt over 100 år med diktatorstyre. Larname vil nå holde sine første demokratiske valg for alle menn over 25 år. I 1225 blir Pietro Gasoline valgt til president av Larname. Gasoline er mest kjent for å ha strukturert Larname på en helt ny måte. Gasoline utarbeidet også den tredje grunnloven i 1228. Pietro ble gjenvalgt i 1230 og satt som president frem til sin død i 1235.I 1235 ble Sergia Larsone valgt til president noe som førte til at hovedstaten ble flyttet fra Parino til den litt mindre byen Paterno. Gjennom de neste 150 årene gjennomgikk Larname en økonomisk utvikling og et enormt folkevekst på grunn av verdenskrigene.

Det andre diktatorstyre
I 1385 ble det gjennomført et statskupp i landet. Lederen for opposisjonen Carlo de Sentia tok nå makten. Landet gikk over i sin fjerde grunnlov. Landet forbød alle kommunister inn i riket. Carlo innført allmenn verneplikt for både menn og kvinner i 1394. Først i 1405 annonserte opposisjonen at de arbeidet for frie valg. Utover 1400 tallet ble Carlo syk og tilstanden forverret seg. I 1409 døde Carlo og hele landet jublet.

Demokrati og veien mot Den Vestlige Union
Året etter altså i 1410 gjennomførte landet frie demokratiske valg noe som medførte at Lassa Sardini vant og ble landets første demokratisk valgte president siden 1385. I 1415 var det Samuel Accari som vant presidentvalget og landet jobbet nå mot en avtale med Latium. Først i 1420 søkte landet om å få bli medlem i Den Vestlige Union noe de 17 dager senere fikk innvilget.